Sedm důvodů proč neumožnit kácení v  první zóně NP Šumava
č.58 – Prameny Vltavy

1.	V první zóně by měly být chráněny přírodní procesy, ke kterým patří i obnova smrku prostřednictvím kůrovce, která se někdy uskutečňuje i na velkých plochách.

Hlavním cílem národního parku je ochrana přírodních procesů, nerušeného vývoje přírody. Proto by měl být v první zóně národního parku dodržován princip bezzásahovosti. 
Jednoznačně to potvrdila i zpráva expertní mise IUCN, kterou pozval ministr životního prostředí, aby pomohla vyřešit dlouhotrvající spor. Česká republika je členem IUCN. Správa NP Šumava deklaruje, že chce o park pečovat tak, aby plnil kriteria pro chráněné území kategorie II. – národní park dle IUCN. 

2.	Prameny Vltavy by měly být součástí připravovaného bezzásahového území

Ve stávajících prvních zónách jsou chráněny přirozené lesy a pralesovité zbytky, nejedná se o nepůvodní smrkové monokultury. Nevyhovující je ovšem fragmentace první zóny na 135 většinou malých ostrůvků. Tento problém, v souladu s doporučením IUCN, připravuje nyní řešit MŽP novou koncepcí, která dle sdělení náměstka ministra počítá s vyhlášením několika větších bezzásahových území. Do doby, než budou velká bezzásahová území vyhlášena, by se nemělo v žádné stávající první zóně kácet, abychom nezničili to, co chceme chránit.

Vzhledem k tomu, že první zóna č.58 Prameny Vltavy bezprostředně navazuje na jádrovou zónu NP Bayerischer Wald, měla by  být součástí připravovaného bezzásahového území. Považujeme za naprosto nesmyslné vykácet 1200 stromů (číslo není konečné – i podle odhadů Správy NPŠ  se bude jednat  o více než 2000 stromů), tj.  nejméně pětihektarovou holinu tam, kde by mělo za 1-3 roky vzniknout bezzásahové území. Z téhož důvodu by měly být přehodnoceny i současné plošné těžební zásahy ve II. zóně okolí I. zóny Prameny Vltavy.

3.	Oddělení zbytku první zóny a navazujících porostů v NP Šumava od jádrové zóny NP Bayerischer Wald. Rozpor se schváleným konceptem sbližování managementu NP Šumava a NP Bayerischer Wald. 

Vykácením nejvíce napadeného porostu dojde k propojení stávajících již vytvořených holin na úbočí Černé hory a Stráže a oddělení zbytku první zóny a navazujících porostů druhé zóny od jádrového území NP Bayerischer Wald. Zatím fungovala dosud nevykácená první zóna jako most mezi lesy v NPBW a lesy v NPŠ.
Záměr Správy NP Šumava tuto oblast vykácet je v příkrém rozporu s dohodou vládních delegací České republiky a Německa v Česko-Německé komisi pro životní prostředí, která  se dne  5.3.2003 usnesla, že „… by mělo docházet k postupnému sbližování managementu NP Šumava a NP Bavorský les. Rovněž konstatuje, že by měla být zvýšena  snaha o odstranění rozdílů mezi oběma parky, a doporučuje zohlednit při realizaci managementu také zásady IUCN pro kategorizaci chráněných území.“ 

4.	Zničení cenného biotopu

Plošnou asanací 1200 – 2000 stromů by vznikla nejméně 5 ha velká holoseč, která by odstranila přirozený 140 – 250 let starý porost. Jedná se o biotopy  podmáčená smrčina a rašelinná smrčina navazující na rašeliniště pod pramenem Vltavy, probíhají zde živé rašelinotvorné procesy. Rašelinná smrčina přitom patří mezi prioritní biotopy soustavy Natura 2000, kterou směrnice EU o ochraně stanovišť (tzv.Habitat Directive) chrání před poškozením.

5.	Ochrana ohrožených druhů

V první zóně č.58 Prameny Vltavy se dle údajů Správy NP Šumava vyskytují ohrožené druhy rostlin: ostřice chudokvětá, kyhanka sivolistá, klikva bahenní a kriticky ohrožené druhy rostlin a živočichů: suchopýrek trsnatý, bradáček srdčitý a tetřev hlušec. Na místě předpokládané „asanace“ jsme pozorovali také pár kriticky ohrožených datlíků tříprstých.
Plošné vykácení porostu zničí biotop výskytu těchto rostlin a živočichů.

6.	„Asanační zásah“ nezabrání šíření kůrovce

Vzhledem k rozsahu a intenzitě napadení porostu kůrovcem nemůže „asanační zásah“ přinést požadovaný efekt – úplné zastavení kůrovce, bez pomoci ostatních faktorů, zejm. počasí. To připouští i Správa NPŠ, která nedává záruku, že se kůrovce jednorázovým asanačním zásahem podaří zastavit.

Snaha bránit kůrovcovým kalamitám v centrálních oblastech národního parku je nanejvýš diskutabilní i z hlediska efektivity zásahů v dlouhodobém výhledu. Splní-li se prognózy trendu vývoje lesní vegetace při nastoupivších klimatických změnách, pak bude rozpad smrkových porostů akcelerován a bude stále častěji docházet k případům, že kůrovcovým gradacím nebude možné asanačními zásahy zabránit, obdobně jako tomu bylo v NPŠ v roce 1995-1996.

7.	„Asanační zásah“ neochrání před kůrovcem ani zbytek pralesa nad pramenem Vltavy

Mimořádně cenný zbytek smrkového pralesa nad pramenem Vltavy, kde jsou 300-400 let staré stromy, které přežily kůrovcovou kalamitu před 120 lety je od  nejvíce napadeného porostu podmáčené smrčiny oddělen zčásti již vytvořenou holinou ve druhé zóně, zčásti pak rašeliništěm. Avšak ani tato bariéra, ani „asanační zásah“ v podmáčené a rašelinné smrčině jej neuchrání od napadení kůrovcem. Jeho vzdálenost od silně napadených porostů v jádrové zóně NP Bayerischer Wald, kde se proti kůrovci zasahovat určitě nebude je totiž pouhých cca 200 metrů. Vzhledem k letovým schopnostem kůrovce, převládajícím větrům tímto směrem a věku stromů v pralese je pravděpodné, že prales bude kůrovcem napaden bez ohledu na jakákoli asanační opatření v dalších částech první zóny.

Deklarovaná snaha Správy NP Šumava ochránit tento zbytek pralesa navíc není podle našeho názoru míněna úpřímně. Ve skutečnosti Správa NP Šumava nařídila kácení i v tomto pralese (Rozhodnutí Správy NP a CHKO Šumava č.j. 51-Vi/83/03 ze dne 15.7.2003) a například tento týden v něm nechala šest starých stromů porazit.

Při obnově prostřednictvím kůrovce zůstává prales pralesem, „pomáhá-li“ mu přitom člověk motorovou pilou, navždy jej zničí.

V Dobříši dne 24.8.2003
Jaromír Bláha
vedoucí programu Lesy, Hnutí DUHA